SENTRALT I DE FORENTE AMERIKANSKE STATER.
LIGGER ET AVGRENSET OMRÅDE KALT "THE DUST BOWL", GRUNNET
DETS REGNMANGEL. TØRKE OG FATTIGDOM FØRTE TIL AT
MANGE BØNDER MÅTTE GÅ FRA GÅRDEN DERES.
DETTE ER FORTELLINGEN OM EN BONDEFAMILIE, DREVET BORT
FRA SINE JORDER AV NATUR- KATASTROFER OG ØKONOMISKE
ENDRINGER UTENFOR DERES KONTROLL OG DERES STORSLÅTTE
REISE PÅ SØKEN ETTER FRED, TRYGGHET OG ET NYTT HJEM.
- Når er du tilbake, Roy? - Om et par uker.
Ikke gjør noe du ikke vil at jeg skal høre om.
Ha det.
Kan jeg få skyss?
- Kan du ikke se klistremerket? - Joda.
Vær snill og ikke hør på hva en kvalming får deg til å klistre på lastebilen.
Huk deg ned på trinnet til vi kommer rundt svingen.
- Skal du langt? - Bare et par kilometer.
Jeg ville gått hvis ikke beina mine var slitne.
- Ser du etter jobb? - Nei. Faren min har et sted.
16 hektar. Han er forpakter, men vi har vært der lenge.
- Jobbet? - Ja.
Jeg så hendene dine. Du har nok svingt slegge.
Det gjør dem skinnende. Jeg legger merke til slike ting.
Har du et yrke?
- Kan du ikke komme til saken? - Saken?
Du har studert meg siden jeg kom. Vil du ikke spørre hvor jeg har vært?
Jeg stikker ikke nesa mi i andre sine saker.
Den store nesa di har gått over meg som en sau i en grønnsak-seng.
Jeg holder det ikke hemmelig. Jeg har sittet i fengsel i fire år.
- Var det noe annet? - Ikke bli sur.
- Spør meg om noe. - Jeg mente ikke noe.
Ikke jeg heller. Jeg prøver bare å komme overens uten å være røff.
Ser du den veien? Der skal jeg av.
Du dør etter å vite hva jeg har gjort, hva? Jeg skal ikke la deg lure.
Drap.
Han redder meg...
Hei, frende.
Er du ikke unge Tom Joad, Toms gutt?
Jo. Jeg er på vei hjem nå.
Jeg døpte deg.
Er ikke du presten?
Jeg var det.
Ikke nå lenger.
Jeg mistet kallet.
Men jeg skal si jeg pleide å ha det.
Jeg pleide å ha en utskyllingsgrøft så full av angrende syndere-
-at jeg nesten druknet dem alle.
Men ikke nå lenger.
Jeg mistet ånden.
Jeg har bare ikke mer å tale om lenger.
Jeg er ikke så sikker på ting.
Jeg husket du talte mens du gikk på hendene og hylte av dine lungers fulle kraft.
Jeg husker det.
Det gikk ganske bra.
Men det var ikke noe.
En gang holdt jeg en hel preken på en låvekant.
Sånn.
Så du den?
Gjorde du ikke?
Det er borte uansett.
Du skulle fått deg en kone.
På møtene mine fikk jeg jentene til å hylle Gud til de nesten svimte av.
Så trøstet jeg dem. Jeg endte alltid med å elske med dem.
Jeg angret og ba, men det hjalp ikke.
Neste gang gjorde jeg det igjen.
Jeg tenkte jeg ikke var verd å redde.
Pappa sa alltid at du ikke passet som prest.
Jeg lot aldri noen slippe unna hvis jeg fikk sjansen. Vil du ha en slurk?
Men du var ingen prest. En jente var en jente for deg.
For meg er de hellige.
Jeg reddet sjelene deres.
Jeg spurte meg selv hva Den Hellige Ånd var.
Kanskje det er kjærlighet.
Jeg elsker alle så mye at jeg nesten sprekker noen ganger.
Så kanskje det ikke finnes synd eller dyd.
Det er bare det folk gjør.
Noen ting folk gjør er bra, andre ikke så bra.
Og det er alt noen mann har rett til å si.
Jeg ber selvsagt hvis noen setter frem mat.
Men hjertet mitt er ikke med.
- Deilig sprit. - Det burde'n. Den er dyr ferdigkjøpt.
- Har du reist rundt? - Har du ikke hørt det? Det sto i avisene.
- Nei. Hva? - Jeg har sittet i fengsel i fire år.
Unnskyld meg for at jeg spurte.
Jeg bryr meg ikke lenger. Jeg ville gjort det igjen.
Drepte en fyr på dans.
Vi var fulle. Han knivstakk meg, og jeg skamslo ham med spade.
- Smadret hodet hans. - Og du skammer deg ikke?
Nei. Han stakk meg med kniv. Derfor ga de meg bare syv år.
Kom ut etter fire. Ute på prøve.
- Har du sett foreldrene dine siden? - Nei, men jeg vil det før solnedgang.
Jeg ser frem til det.
- Hvor skal du? - Spiller ingen rolle.
Siden jeg mistet ånden, kan jeg gå i hvilken som helst retning.
Jeg går i samme retning som deg.
Kanskje mamma har Svinekjøtt til middag.
Jeg har bare fått det fire ganger på fire år. Hver jul.
Jeg treffer gjerne faren din. Jeg så ham sist i en dåp.
Han fikk en av de største dosene med hellig ånd jeg har sett.
Hoppet over busker. Ulte som en ulv til månen.
Til slutt kom han ut av en busk stor som et piano, -
-og han hylte og løp mot busken.
Han fikk busken fri. Men beinet hans knakk i to.
En reisende tannlege og jeg ba for det, -
- men det var ikke noe mer hellig ånd igjen i faren din etter det.
- Hør på vinden. Den brygger opp til noe. - Skal være sikkert.
Alltid på denne tiden av året.
Mamma?
Pappa?
Det er ingen her.
- Det har skjedd noe. - Har du en fyrstikk?
Alle er borte eller døde.
- Har de aldri skrevet til deg? - Nei. Det var ingen som kunne.
Det er mammas. Hun har hatt dem i årevis.
De var mine før. Jeg ga dem til bestefar da jeg dro.
Tror du de er døde?
Jeg har ikke hørt noe om det.
Tommy?
- Muley. Hvor er foreldrene mine? - De er borte.
Jeg vet det, men hvor har de dratt?
Det er Muley Graves. Du husker vel presten?
- Jeg er ikke prest lenger. - Husker du mannen?
- Glad for å se deg igjen. - Hvor er foreldrene mine?
De har dratt til din onkel John. Hele gjengen. For to uker siden.
Men de kan ikke bli der, for John har fått beskjed om å forlate driften.
Hva skjedde? Hvorfor får de ikke drive jorden mer?
Vi bodde her i 50 år på samme sted.
Alle må dra. Alle drar til California.
Dine foreldre, mine foreldre, alles foreldre.
Alle unntatt meg. Jeg slutter ikke.
- Hvem har gjort det? - Hør her.
Den sterke vinden har delvis skylden. Det begynte av den grunn.
Det blåste sånn år etter år.
Det blåste bortjorden. Blåste bort avlingene.
Den blåser bort oss nå.
Er du gal?
Noen sier det. Vil dere høre hvordan det skjedde?
Er det ikke det jeg spør om?
Sånn det skjedde meg...
Det kom en mann en dag...
Etter det vindene har gjort med jorden, fungerer ikke jordleiesystemet.
De går ikke i null engang.
En mann og én traktor kan takle 12 eller 14 av disse stedene.
Du betaler ham bare lønn og tar hele avlingen.
Men vi klarer oss ikke på mindre enn andelen vår er nå.
Barna får ikke nok å spise som det er.
Og de er så fillete at vi ville skammet oss hvis ikke alle de andre så like ut.
Jeg kan ikke noe for det. Jeg har mine ordre. De ba meg be deg dra.
Forlate min egen jord?
- Ikke skyld på meg. Det er ikke min feil. - Hvem sin feil er det?
Du vet hvem som eierjorda. Shawnee jord-og kvegkompani.
- Hvem er det? - Ingen. Det er et selskap.
De har en styreformann. En som vet hvordan man bruker en hagle.
Det er ikke hans skyld. Banken sier hva han skal gjøre.
- Hvor er banken? - I Tulsa. Er det noen vits i å plage ham?
Han er bare banksjef. Han går nesten av skaftet etter alle ordrene.
- Så hvem skal vi skyte? - Jeg vet ikke.
Jeg hadde sagt det hvis jeg visste det.
Jeg skal si deg dette: Ingen skal presse meg fra jorda mi.
Bestefaren min begynte å drive denne jorda for 70 år siden.
Pappa ble født her. Vi ble født her. Og noen av oss ble drept her.
Og noen av oss døde her.
Det gjør den til vår.
Å bli født på den og jobbe på den-
-og dø på den.
Og ingen papirlapp med skrift på...
Hva skjedde?
De presset meg bort. De kom med kattene.
- Hva? - Caterpillar-traktorer.
For hver av dem, var det 10-15 familier som ble kastet ut av hjemmene sine.
100 folk. Og ikke annet sted å bo enn langs veien.
Familiene Rance, Peters, Perry, Joad...
De ble kastet ut den ene etter den andre.
Halvparten av de vi kjenner, ble kastet ut.
Den som tok meg, kom for en måned siden.
Dra tilbake.
Jeg advarer deg. Dra tilbake.
Kommer du nærmere, skal jeg skyte deg av katta.
Jeg sa fra.
- Du er Joe Davis' sønn. - Jeg liker ikke å bli siktet på.
Så hvorfor gjør du dette? Mot dine egne.
Tre dollar om dagen, det er grunnen.
Jeg har to små barn. Kona mi. Min kones mor. De må spise.
Jeg tenker på foreldrene mine. Andre får passe på seg selv.
Du skjønner ikke. Dette er min jord.
Det var det. Nå eier selskapet den.
Som du vil. Men like sikkert som at du rører huset mitt med den katta, -
-skal jeg skyte deg til andre kongeriker.
Du skal ikke skyte noen. De ville hengt deg.
De ville sendt noen for å overta jobben min etter to dager.
Kom deg av veien.
Hva nyttet det? Han hadde rett.
Det var ikke noe jeg kunne gjøre med det.
Det virker ikke mulig å bare bli kastet unna sånn.
Resten av familien min reiste vestover.
Det var ikke noe å spise, men jeg kunne ikke dra. Det var noe som holdt meg igjen.
Så nå vandrer jeg rundt og sover der jeg er.
Jeg pleide å fortelle meg selv at jeg passet på ting-
- sånn at når folk kom tilbake, ville alt være bra igjen.
Men jeg visste det ikke var sant.
Det er ikke noe å passe på. Og ingen vil komme tilbake.
De er borte.
Og jeg er bare et spøkelse på kirkegården.
Det er alt jeg er i verden.
Tror du jeg er gal?
Nei. Du er ensom, men du er ikke gal.
Det gjør ikke noe. Hvis jeg er gal, er jeg bare gal, og sånn er det.
Jeg skjønner bare ikke at foreldrene mine finner seg i det. Som mamma.
Jeg så hun nesten slo en dørselger død med en levende kylling.
Hun ville bruke øksen i den andre hånden, men glemte hva som var hva.
Da hun var ferdig med den dørselgeren, hadde hun bare to kyllingbein igjen.
Bare et enkelt kirkegårds-spøkelse.
Det er alt.
Vinden stilner.
Hva har du tenkt å gjøre?
Det er vanskelig å si.
Bli her til i morgen og så dra hjem til onkel John.
Etter det vet jeg ikke.
Hør her.
Det er dem. Lysene.
Kom igjen. Vi må gjemme oss.
Gjemme oss for hva? Vi gjør ikke noe.
Du er på forbudt område. Det er oppasseren med pistol.
- Kom igjen. - Kom igjen, Tom. Du er ute på prøve.
Muley.
Du må bare gjemme deg og se.
- Kommer de ikke ut her? - Jeg tror ikke det.
Det kom en ut og jeg slo ham bakfra med en gjerdestolpe.
De har ikke plaget oss siden.
Han er ikke her.
Hvis noen hadde fortalt meg at jeg gjemte meg hjemme hos meg selv...
Herre, gjør oss takknemlige for det vi nå skal motta. Amen.
Jeg har sett deg. Du spiste under bordbønnen.
Det var bare en liten bit.
- Skal si han er sølete. - Gomler i vei som en gammel gris.
Hvorfor blunder du ikke under bordbønnen?
Hva står det, onkel John?
Det står "Nok arbeid i California. 800 plukkere ønskes."
Når jeg kommer til California skal jeg plukke appelsiner når jeg enn vil.
Eller druer. Det er noe jeg aldri har fått nok av.
Jeg skal ta en hel drueklase fra en busk-
- og skvise dem over hele ansiktet og la saften renne nedover haken min.
Hyll Herren for seier.
Kanskje jeg skal få en stamp med druer, -
- sitte i den og sprelle rundt i den til de er borte.
Det har jeg lyst til.
Gudskjelov.
Mamma.
- Du må vel ikke gjemme deg? - Jeg er ute på prøve. Jeg har papirene.
Jeg var redd vi måtte dra uten deg og at vi aldri ville se hverandre igjen.
Jeg ville funnet dere.
Muley sa hva som skjedde. Så vi skal til California, da?
Vi må dra, men det blir bra.
Jeg har sett løpesedler om hvor mye arbeid det er, og at lønna er høy.
Det er noe jeg må finne ut av først. Skadet de deg?
- Skadet de deg og gjorde deg slem og sint? - Sint?
- Noen ganger gjør de det. - Nei, jeg er det ikke lenger.
Noen ganger gjør de ting med deg.
De skader deg, og så blir du sint før du blir slem.
Og de skader deg igjen, så blir du slemmere-
- til du ikke er gutt eller mann lenger, du er bare en vandrende slem og sint bylt.
- Skadet de deg sånn? - Nei, ikke tenk på det.
Jeg vil ikke ha noen slem sønn.
Tommy er tilbake.
Rømte du?
Tommy er ute av fengslet.
Jeg visste det. Kunne ikke holde på ham. Du kan ikke holde en Joad i fengsel.
Jeg visste det fra begynnelsen.
Av veien. Jeg sa at Tom ville komme ut av det fengselet-
- som en tyr gjennom en innhegning. Du kan ikke holde en Joad i fengsel.
- Jeg rømte ikke. Jeg er ute på prøve. - Jeg var sånn selv.
- Står til, onkel John? - Hallo, Tommy. Jeg føler meg bra.
- Står til, Noah? - Bra. Har du rømt?
Nei, ute på prøve.
Hallo.
Fengselsfuglen er tilbake.
- Morn, AI. - Hei, Tom.
- Rømte du fra fengselet? - Jeg er ute på prøve.
Rosasharn.
Rømte.
Hun er med Connie Rivers. De er gift nå.
Hun skal føde om tre-fire måneder.
Hun var bare barnet da jeg åkte inn.
- Hei, Rosasharn. - Står til?
Dette er Connie, mannen min.
- Har du... - Nei, ute på prøve.
Dette er bare supert. Jeg skal snart bli onkel.
Du ser det ikke.
Se hun rødmer.
Joad. John Joad.
- Dere har ikke glemt? - Vi har ikke glemt.
- Vi kommer hit i morgen. - Jeg vet det. Vi er borte før soloppgang.
- Hvordan fikk du tak i alle pengene? - Solgte ting. Plukket bomull.
Det ga oss 200 dollar alt i alt. Loppet oss for 75 for denne lastebilen.
Har enda nesten 150 til å dra for. Vi burde klare det.
Lett. Det er tross alt bare 12 av oss.
Den ser sikkert teit ut, men den går nok.
Vi må begynne å vekke dem hvis vi skal få dem ut før dagslyset kommer.
John, hvordan går det med dere?
HILSEN FRA NEW YORK CITY
HEI SKATT, WILLY MAE
JOAD FÅR SYV ÅR
SUVENIR FRA LOUISIANA-UTSTILLINGEN ST LOUIS 1904
- Mamma. - Jeg er klar.
Rosasharn, vekk barna. Vi skal dra.
Ruthie. Winfield. Opp med dere.
- Hvor er bestefar? AI, hent ham. - Jeg går foran. Noen må hjelpe meg.
Vent.
- Unger, dere klatrer opp først. - Vi skal til California.
AI skal kjøre, mamma. Sett deg med ham og bestefar, så bytter vi siden.
Connie. Hjelp Rosasharn opp ved siden av barna.
Hvor er bestefar?
Der han alltid har vært, sikkert.
Bestefar.
Hold av en plass til ham. John, du og Noah finner en plass.
Må holde jevn tyngde.
- Tror du den holder? - Da blir det et bibelsk mirakel.
Mamma. Pappa.
Slipp meg, for filler'n. Fader røske.
Det er noe i veien med ham.
- Kan du ikke stå stille? - Det er noe i veien med ham.
Bare la meg være i fred.
Hva er i veien, bestefar?
Det er ikke noe i veien. Jeg drar bare ikke.
Hva mener du? Vi må dra. Vi har ikke noe sted å bo.
Jeg snakker ikke om dere. Jeg snakker om meg.
Jeg tenkte nøye over det i hele natt, og jeg blir.
Du kan ikke. Her skal de bruke traktor.
- Vi må komme oss bort. - Alle unntatt meg, for jeg blir.
- Hva med bestemor? - Ta henne med dere.
Hvem skal lage mat for deg? Hvordan skal du leve?
Muley overlever, ikke sant? Jeg er dobbelt så mye mann som Muley.
Hør nå litt på meg.
Jeg hører ikke etter, heller.
Jeg sa hva jeg akter å gjøre, og jeg gir helt blaffen i-
- om det er appelsiner og druer i bøtter og spann.
Jeg drar ikke til California.
Dette er landet mitt, og jeg hører hjemme her.
Ja, sir.
Det er min jord.
Den er ikke bra, men den er min.
Vi må binde ham og kaste ham i lastebilen eller noe. Han kan ikke bli her.
Kan ikke binde ham.
Enten skader vi ham, eller så blir han så sint at han skader seg selv.
- Skal vi skjenke ham full? - Det er ikke noe whisky, er det?
Vent. Det er en halv flaske hostesaft her.
Her. Pleide å få barna til å sovne.
- Smaker ikke vondt. - Det er kaffe igjen. Han kan få en kopp.
- Sprit den opp. - Får gi ham en god dose.
Han er skikkelig egen.
Hvis Muley klarer seg, så kan vel jeg også.
Jeg lukter spareribs.
Noen har spist spareribs. Hvorfor har ikke jeg fått noen?
Jeg har spart noen til deg. Varmer noen nå.
Her har du en kopp kaffe først.
Gi meg en porsjon spareribs. En stor porsjon spareribs.
- Jeg er sulten. - Klart du er sulten.
Jeg liker spareribs.
- Kom deg opp der, Noah. - Føttene inn først.
Forsiktig.
Kast noe over ham så han ikke får solstikk.
Er alt klart nå? Sett i gang, AI.
Om bord, mamma.
- Adjø og lykke til. - Vent, AI.
Skal du ikke bli med oss?
Jeg Vil gjerne.
Det skjer noe i Vesten, og jeg vil vite hva det er.
Hvis dere føler at dere har plass.
Nok av plass. Hopp på.
- I gang, AI. - California, her kommer vi.
Skal du ikke ta en siste titt på stedet, mamma?
Vi skal til California, skal vi ikke? Så la oss dra til California.
Det høres ikke ut som deg. Du har aldri vært sånn før.
Jeg har aldri fått huset mitt veltet før.
Har aldri fått familien min sendt gatelangs.
Har aldri måttet miste alt jeg hadde.
SALLISAW BYGRENSE
VARME FISKEMIDDAGER MED MAISKAKE
CHECOTAH BYGRENSE
OKLAHOMA CITY BYGRENSE
VI LAPPER HJUL
HJUL REPARERES
- Det skal gå bra, bestefar. - Jeg blir ikke med.
Det er i orden, bestefar. Du er bare trett.
Sånn, ja.
Bare trett.
"Dette er William James Joad. Døde av slag som gammel mann.
Familien hans begravde ham, de har ikke penger til begravels... er.
Det var ikke noen som drepte ham. Han døde bare av et slag."
Jeg tror det er best vi etterlater noe sånt på ham, -
- i tilfelle noen graver ham opp og tror han ble drept.
Ofte er myndighetene mer interesserte i en død mann enn en levende en.
Han blir ikke så ensom når navnet hans er der med ham.
Ikke bare en gammel, ensom mann i jorda.
Kan du si noen ord, Casy?
Jeg er ikke prest lenger, men.
Vi vet det, men ingen i familien har blitt begravet uten noen få ord.
Jeg skal si dem, men fatter meg i korthet.
Denne gamle mannen levde et liv og døde nettopp fra det.
Jeg vet ikke om han var god eller dårlig.
Det spiller ikke store rollen.
Jeg hørte en kar si et dikt en gang.
Og han sa "Alt som lever er hellig."
Jeg ville ikke bedt for en gammel mann som er død, for han er OK.
Jeg ville bedt for folk som lever og ikke vet hva de skal gjøre.
Bestefar vil ikke få noen flere sånne problemer.
Han har en jobb foran seg, så dekk ham og la ham ta den.
15 CENT FOR 4 LITER VANN
LEIR - 50 CENT
Connie synger pent, hva?
- Det er svogeren min. - God til å synge. Hvor er dere fra?
Oklahoma. Vi hadde en gård der, og var forpaktere.
Vi er fra Arkansas.
Jeg hadde en butikk der. En slags sy-forretning.
Da gårdene forsvant, forsvant butikkene også.
Jeg hadde den fineste lille butikken i manns minne.
Jeg likte ikke å slutte.
Man vet aldri.
Når vi drar ut og får oss arbeid, -
- og kanskje får oss noe jord ved vann, blir det ikke så verst.
Stemmer. Hører lønna er god.
- Alle kan få jobb. - Kan ikke være verre enn hjemme.
Dere må ha penger.
Nei, vi har ikke noen penger, men vi er mange til å jobbe, og alle er flinke.
Få god lønn og samle alt sammen, så går det bra.
God lønn? For å plukke appelsiner og ferskener?
- Vi tar det de har. - Hva er så rart med det?
Hva som er rart? Jeg har akkurat vært der.
Jeg har sett det. Jeg drar tilbake og sulter, -
-for jeg sulter like godt med en gang.
Hva snakker du om? Jeg har en løpeseddel som sier de betaler godt.
Jeg har sett i avisene at de trenger plukkere.
Bare gjør det. Det er ingen som stanser deg.
- Men hva med dette? - Jeg skal ikke terge deg. Kom igjen.
Vent litt. Du har snakket pisspreik. Du kan ikke holde munnen nå.
De trenger 800 plukkere. Du ler og sier at det ikke stemmer. Hvem lyver?
- Hvor mange løpesedler har du? - Jeg har én.
- Alle har én.
- Hva skal det bevise? - Den samme gule løpeseddelen.
800 plukkere ønskes.
Mannen vil ha 800 menn. Så han trykker 5000 løpesedler, -
-og kanskje 20000 ser dem.
Og kanskje to eller 3000 drar vestover på grunn av den løpeseddelen.
To eller 3000 som er gale av engstelse, -
- som prøver å få 800 jobber. Gir det mening?
Er du en bråkmaker? Du er vel ikke en av de geniene?
Nei, det sverger jeg på.
Ikke gå rundt her og start oppvigleri.
Jeg prøvde å fortelle dere hva det tok meg ett år å finne ut av.
To unger døde. Kona mi døde for at jeg skulle se. Ingen kunne fortelle det.
Jeg kan ikke fortelle om de ungene som lå i teltet med hovne mager-
-og bare skinn over beina.
De skalv og hylte som hvalper.
Og jeg lette etter arbeid. Ikke etter penger eller lønn.
Bare en kopp mel og en skje smult.
Så kom obdusenten.
"Ungene døde av hjertesvikt" sa han. Han skrev det ned i papirene.
Hjertesvikt? Med magene ute som griseblærer?
Det er sent. Jeg må få meg noe søvn.
God natt, folkens.
Hva om karen forteller sannheten?
Han forteller sannheten.
Det er sant for ham.
Han diktet det ikke opp.
Hva er sannheten for oss?
Jeg vet ikke.
PECOS-ELVEN
Jeg må ut. Jeg må ut nå.
- Skal dere handle noe? - Vi vil ha bensin.
- Har dere penger? - Hva tror du? At vi tigger?
- Jeg bare spurte. - Bare spør. Du snakker ikke med bomser.
Det eneste jeg gjorde var å spørre.
- Hva slags pai har du? - Banan, ananas, sjokolade og eple.
Få et stykke med banan og en kopp kaffe.
- To av dem. - To skal bli.
Hørt noen gode spøker i det siste, Bill?
Denne er ikke verst. En liten unge kommer på skolen og læreren sier...
Stans.
Kan du selge oss noe brød?
Dette er ingen kolonial. Vi har brød til å lage sandwicher.
Jeg vet det, frue. Men det er til en gammel dame.
Uten tenner. Hun må mykne det i vann så hun kan spise det, og hun er sulten.
Kan du ikke kjøpe en sandwich?
Jeg skulle gjerne gjort det, frue. Men vi har bare ti cent.
Det er ordnet-alt til turen.
Du får ikke et brød for ti cent. Alle våre koster 15 cent.
- Gi ham brødet. - Da går vi tomme.
Greit, da går vi tomme.
Her er et brød til 15 cent.
Kan du skjære av så vi får for 10 cent?
- Gi ham brødet. - Nei, sir. Vi vil kjøpe for ti cent.
Ta det, det er gårsdagens brød.
Kom igjen. Bert sier du kan ta det.
Det er kanskje rart å være så gjerrig, -
- men vi har 1600 km igjen, og vi vet ikke om vi kommer fram.
Koster de sukkerstengene én cent?
- Hvilke da? - De stripete.
Å, de. Vel... nei.
- Du får to for én cent. - Gi meg to da, frue.
Ta dem.
Takk, frue.
- Godtet koster ikke to for én cent. - Er det din sak?
- Det koster fem cent for én. - Vi får gå. Tiden løper fra oss.
- Ha det. - Jeg skylder dere vekslepenger.
Bare ta dem.
Bert.
Se.
Lastebilsjåfører.
NÅ FORLATER DU NEW MEXICO PÅ GJENSYN
ARIZONA ØNSKER DEG VELKOMMEN
STATENS INSPEKSJONSTASJON
- Hvor skal dere? - Til California.
- Hvor lenge blir dere i Arizona? - Ikke lenger enn at vi får krysset.
- Har dere noen planter? - Ingen planter.
- OK, kom igjen, men beveg dere. - Det skal vi.
ARIZONA US 66 WILL ROGERS MOTORVEI
COLORADO-ELVEN
Der er det. Det forjettede land.
California.
Hvis det er det vi kom etter...
Kanskje det er fint på den andre siden. De bildepostkortene var fine.
Der er California.
La oss sette i gang. Det ser ikke så tøft ut, hva, John?
Jeg vet ikke.
Hold dere fast.
NEEDLES ØNSKER DEG VELKOMMEN TIL CALIFORNIA
- Det er vel ikke for kaldt? - Det er deilig når du kommer uti.
Kom igjen, la oss prøve.
Dette skal være bra for en.
- Kom igjen, før den flyter bort. - Her kommer vi.
- Dere er tøffe. - Hva mener du?
- Som krysser ørkenen i en skranglekasse. - Har du vært over?
Mange ganger. Men aldri i et sånt vrak.
Kanskje noen hjelper oss hvis vi får motorstopp.
Kanskje, men jeg ville ikke likt det. Så tøff er ikke jeg.
Vi har ikke noe annet valg. Håper den holder.
Bestefar.
Jeg vil se bestefar.
Ikke vær redd.
Der.
Ikke vær redd, bestemor.
Er alle klare bak der? I gang.
Takk skal dere ha.
- Milde måne, for en gjeng. - Folk fra Oklahoma ser sånn ut.
Jeg ville ikke likt å krysse ørkenen i en skranglekasse som det.
Vi to har vett. Folk fra Oklahoma har verken vett eller følelser.
De er ikke mennesker. Ingen mennesker ville levd som dem.
Et menneske ville ikke tålt å ha det så ille.
De vet vel bare ikke bedre.
For et sted. Vil du gå over?
Folk har gjort det. Hvis de kunne, kan vi.
Mange må ha dødd også.
Vi er ikke ute av den ennå.
- Dette er ørkenen. Vi er midt i. - Skulle ønske det var dag.
Tom sa at hvis det var dag, ville det kuttet magen av deg.
Jeg så et bilde, og det var bein overalt.
- Menneskebein? - Sikkert noen. Men mesteparten kubein.
Jeg skulle likt å se noen av de menneskebeina.
Bestefar. Jeg vil se bestefar.
Ja. Nå skal alt gå bra.
Vi må krysse den, bestemor. Vi må krysse.
Der.
Det virker som vi alltid beveger oss. Jeg er trett.
Kvinner er alltid trette.
Du er vel ikke lei deg?
Nei, men...
Du så annonsen i Spicy Western Story-magasinet.
Ikke betal noe. Bare send kupongen, så er du en radioekspert.
Bra arbeid.
Vi kan gjøre det, skatt.
Jeg burde gjort det da, og ikke kommet på en tur som dette.
- Hva er dette? - Jordbruskinspeksjon.
Vi må gå gjennom sakene. Har dere noen grønnsaker eller frø?
Nei.
Vi må se gjennom sakene. Dere må pakke ut.
Pakke ut? Milde måne.
Dere må gå ut mens vi inspiserer.
Vi har en syk gammel dame. Hun må til legen. Dere kan ikke la oss vente.
Vi må sjekke sakene.
Vi har ikke noe, jeg sverger.
Bestemor er veldig syk.
Se.
Du tullet ikke.
- Ingen frukt eller grønnsaker? - Jeg sverger.
Kjør videre. Skaff lege i Barstow. Det er 13 kilometer.
Men ikke stans. Forstått?
OK, kaptein. Takk.
Mamma. Bestemor. Se.
Der er det. Jeg visste ikke at det fantes noe slikt.
- Se på det. - Se der, John.
Se så pent og grønt det er, Winfield.
- Lurer på om det er appelsintrær? - Ser sånn ut for meg.
De er pene, uansett hva de er.
Se på de høystakkene. Der ville det vært gøy å leke.
Pene, hva? Veldig.
Hvor er mamma? Jeg vil at mamma skal se det. Kom her, mamma.
Kom igjen.
- Er du syk? - Sa du at vi kom over?
Se.
Gudskjelov.
Og vi er sammen ennå. De fleste av oss.
Har du ikke sovet?
- Var bestemor dårlig? - Bestemor er død.
Når?
- Siden før de stanset oss i går. - Er det derfor du ikke ville la dem se?
Jeg var redd de ville stanse oss så vi ikke fikk krysset.
Jeg sa det til bestemor.
Jeg sa det da hun døde. Jeg sa familien måtte over.
Jeg sa vi ikke kunne ta sjansen på å bli stoppet.
Så det er OK.
Hun blir begravet her hvor det er fint og grønt, med trær og blomster overalt.
Hun fikk lagt hodet ned i California tross alt.
Hvor langt har dere tenkt å dytte?
Hit. Vi er tomme for bensin.
Hvor er det lettest å få arbeid her? Spiller ingen rolle hva slags.
Har du sett én av dem, har du sett 10000.
- Er det ikke bra? - Ikke her. Ikke nå.
Det var noe plukking her for en måned siden, men alt flyttet sørpå.
- Hvor i Oklahoma er dere fra? - Sallisaw.
Jeg kom fra Cherokee for to år siden.
Cherokee. Jøss.
- Connies foreldre er fra Cherokee. - Sier du det?
OK. La oss glemme det.
Det jeg vil si er dette: Ikke parker i byen i kveld. Dra til den leiren.
Ser jeg dere i byen når det er mørkt, burer jeg dere inne.
- Men hva skal vi gjøre? - Det er ikke opp til meg.
Ham de burde bure inne, er ham som sendte dem ut.
Hvor mange?
En.
BYGRENSE
LEIR FOR GJENNOMREISENDE 3 KM
TIL SALGS
Det ser ikke så velstående ut.
- Vil du dra et annet sted? - Med 4 liter bensin?
La oss slå opp teltet, så kanskje jeg kan lage en gryterett.
Jeg kan finne noe fyringsved om du vil, frue.
- Vil du bli bedt på mat? - Ja, frue.
- Spiste du ikke frokost? - Nei. Det er ikke jobb her omkring.
Pappa har prøvd å selge saker til bensin så vi kan komme oss videre.
Spiste ingen av disse her frokost?
Jo. Jeg og broren min gjorde det. Vi spiste godt.
- Så dere er ikke sultne, da? - Vi spiste godt.
Jeg er glad noen av dere ikke er sultne. Det er ikke nok til alle.
Han skrøt. Vet du hva han har gjort?
I går sa han at de hadde kylling å spise.
Jeg så inn, og det var bare stekt deig, som alle andre spiser.
Hva sier du, mamma?
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Jeg må mate familien.
Hva skal jeg gjøre med alle dem?
Gi dette til Ruthie.
Vær så god.
Tom, ta det du. Jeg er ikke sulten.
- Du har ikke spist i dag. - Nei, men jeg har vondt i magen.
Jeg er ikke sulten.
- Ta med tallerkenen i teltet og spis. - Jeg ville sett dem allikevel.
Av sted nå.
Det hjelper ikke. Det er ikke nok mat uansett.
Kom igjen, nå.
Du kan ikke sende dem bort.
Her. Ta med tallerkenene inn.
Gå og hent dere hver deres flate tallerken, -
-så skal dere få det som er igjen.
Av sted.
Jeg vet ikke om det jeg gjør er riktig.
Inn med dere, alle sammen.
Damen skal mate oss. Ta en hermetikkboks.
- Gi meg noe. - Du tar for mye.
Vil mennene dine jobbe?
Ja. Hvor skjer det?
I Tovaris. Det er frukt på vei. Trenger mange til å plukke.
- Er det du som leier inn? - Jeg leierjorden.
- Hvor mye betaler du? - Vet ikke sikkert. 30 Cent, tror jeg.
Hvorfor vet du ikke? Du tok vel kontrakten?
Det er tilpasset prisen. Kanskje litt mer, kanskje litt mindre.
Det er i orden, jeg drar.
Bare vis oss lisensen din og skriv en ordre.
Hvor, når og hvor mye du betaler. Når du signerer, drar vi.
Hør her, kjekkas. Jeg driver forretninger på min egen måte.
Jeg har arbeid. Vil du ha det, så ta det. Ellers kan du bare sitte her.
To ganger før har jeg falt for den der.
Kanskje han trenger 1000 menn. Så han får inn 5000 og betaler 15 cent i timen.
Dere må ta det, for dere er sultne.
Vil han hyre oss, må han skrive det ned og si hvor mye han vil betale.
Be om å se lisensen hans. Han kan ikke leie inn folk uten.
Joe. Oppvigler.
- Har du sett ham før? - Har visst det.
Jeg tror jeg så ham ved den bruktbilbutikken det var innbrudd i.
Det er ham. Hopp inn i denne bilen.
- Dere har ikke noe på ham. - Åpner du smella, åker du også inn.
Ikke hør på bråkmakere. Dere burde pakke og komme til Tovaris.
Kom igjen.
Gi meg pistolen. Dra. Dra til piletrærne og vent.
- Jeg rømmer ikke. - Sheriffen har sett deg.
Vil du gi fingeravtrykk? Vil du settes inn for brudd på prøveløslatelsen?
Du har vel rett.
Gjem deg i pilene. Plystrer høyt fire ganger om det er greit du kommer fram.
- Hva står på her? - Mannen deres klikka, så jeg slo ham.
Så begynte han å skyte. Han traff damen, så jeg slo igjen.
- Hva gjorde du? - Jeg svarte ham.
Er dette karen som slo deg?
- Ser ikke ut som ham. - Det var meg.
Du yppet deg på feil kar.
Hopp inn i bilen.
- Damen blør i hjel. - For et gris en 45-kaliber lager.
Får hente legen.
- Du kan komme inn nå. - Vi må stikke.
Karen i piletrærne sier at biljard-karene planlegger å brenne ned leiren.
Vi må losse lastebilen.
Pappa.
- Hva gjør du med et kubein? - Hun ble bare tøff.
Gjør opp siden. Vi må stikke. Hvor er Connie?
Hun er borte. Han stakk i kveld. Sa han ikke visste at det ble sånn.
Glad han er borte. Han har aldri vært bra.
Hvorfor må jeg tie? Han stakk av fra oss, hva?
Kutt ut, pappa. Hjelp AI med lastebilen.
Noen av karene i byen skal brenne ned leiren i kveld.
Ikke vær redd. Du klarer deg.
Tom, jeg føler ikke for noe overhodet.
Uten ham vil jeg ikke leve.
Han kommer tilbake. Vi legger igjen beskjed.
Ikke engst deg.
Hopp på. Mamma, du og Rosasharn klatrer opp.
Mamma.
Kanskje Connie henter noen bøker for å lese.
Han skal bli radioekspert. Kanskje han skulle overraske oss.
Kanskje det er det han har gjort.
Det kommer til et punkt der en mann blir gal.
- Du lovte meg... - Jeg vet det. Jeg prøver.
Var det en lov, kunne vi tatt den. Men det er ikke loven.
De jobber for å knekke oss, så vi jobber under vår verdighet.
- Du lovte. - Jeg vet det. Jeg prøver.
Du må holde deg unna trøbbel. Familien oppløses.
Hva er det? En omvei?
Tom, vær så snill.
Hvor tror dere at dere skal?
Vi er fremmede her. Vi hørte det var jobb et sted som het Tovaris.
Dere reiser feil vei. Vi vil ikke ha flere fra Oklahoma i denne byen.
Det er ikke nok jobb til dem som er her allerede.
- Hvilken vei er det? - Snu og dra nordover.
Ikke kom tilbake før bomullen er klar. Er det forstått?
Pappa, vi prøver det andre dekket.
- Har du enda et punktert dekk? - Enda et?
Har du reservehjul bak der?
Mamma, kan du komme deg ut? Dette blir tungt nok.
Noe må skje snart.
Vi har én dags fett igjen, to dager med mel og ti poteter.
Og Rosasharn - vi må huske at hun snart skal føde.
God morgen.
- Ser dere etter jobb? - Vi leter etterjobb overalt.
- Kan dere plukke fersken? - Vi kan plukke alt.
Det er masse jobb 50 km den veien, på denne siden av Pixley.
Østover på 32, se etter Keene-ranchen. Si at Spencer sendte dere.
Vi takker så mye.
Kom igjen, mamma.
- Hva er det? Et vrak? - Hvor skal dere?
En kar ved navn Spencer sendte oss. Han sa det var jobb å få.
- Vil dere jobbe? - Ja.
Still dere i kø der.
- OK for denne. La dem passere. - Hva skjedde?
Det var noe trøbbel der, men dere får passere.
Kom igjen.
Hva tror du det er? Svikt i veien?
Jeg vet ikke hva purkene har med det å gjøre, men jeg liker det ikke.
Dette er våre egne også. Alle sammen. Jeg liker det ikke.
Kom igjen. Hold køen.
Kjør på.
Hva skal dere, streikebrytere?
KEENE-RANCHEN
Kom igjen. Fort dere.
Kom igjen.
Kjør OPP-
opp gata der.
Hold køen, opp gaten.
Stans.
- Vil du jobbe? - Ja, men hva er dette?
- Det er ikke din sak. Navn? - Joad.
- Hvor mange menn? - Fire.
- Kvinner? - To.
- Unger? - To.
Kan alle jobbe?
- Jeg antar det. - OK. Hus 63.
Lønna er fem cent per kasse. Ikke ødelagt frukt.
Dere kan begynne med en gang.
Kom igjen, skatt.
- Navn? - Joad.
Hva er dette?
- Joad. Ikke her. - Lisens?
Oklahoma EL204. Ikke sjekk.
Hør her. Vi vil ikke ha trøbbel med deg.
Bare pass jobben din og dine egne saker, så går det bra.
De får deg til å føle deg som hjemme her.
- Skal vi bo her? - Ja.
Det blir ikke så verst når vi får vasket.
Jeg likte teltet bedre.
Her er det gulv. Det lekker ikke når det regner.
Her. Denne kan komme til nytte.
- Navn? - Fortsatt Joad.
- Hvor mange? - Seks. Begynn, dere.
Rosasharn og jeg losser lastebilen.
- Er det flere hamburgere? - Nei.
- Du tjente en dollar. Det er for en. - For en dollar? Det?
De krever ekstra i den butikken, og det er ikke noe annet sted.
Jeg er ikke mett.
I morgen får dere jobbet en full dag og tjener full lønn, så da blir det nok.
Man skulle ikke trodd man fikk vondt i ryggen av å plukke.
Jeg tror jeg går ut og finner ut hva oppstyret utenfor dreide seg om.
- Blir noen med? - Nei, jeg skal sitte litt og så legge meg.
Jeg skal se om jeg treffer en jente.
- Da jeg var på din alder... - Pappa.
Jeg lurer på hva all den skrikingen dreide seg om.
Jeg er straks tilbake.
Tom... Vær forsiktig. Ikke stikk nesa di i noe.
Ikke vær redd.
Hvor tror du at du skal?
Jeg tar meg en tur.
- Er det ulovlig? - Du kan bare gå tilbake.
- Kan jeg ikke gå ut? - Ikke i kveld.
Vil du gå tilbake? Eller skal jeg plystre etter hjelp og få deg hentet tilbake?
Jeg skal gå tilbake.
- God kveld. - Hvem er du?
- Jeg bare passerer. - Kjenner du noen her?
Nei. Jeg bare passerer.
Skal si det er Tom Joad. Morn.
- Jeg trodde du satt inne. - De kjørte meg ut av byen.
Kom inn.
- Er det ham du snakket om? - Ja. Hva driver du med?
Plukker fersken.
Jeg hørte karer rope da vi kom. Jeg ville finne ut hva som skjer.
Dette er en streik.
Fem cent per kasse er ikke stort, men nok til å spise for.
- Betaler de fem cent? - Ja. Vi har tjent en dollar siden tolv.
Hør her, Tom. Vi er her for å jobbe.
De sier vi får fem cent, men det er mange av oss.
Så mannen sier to og en halv cent.
Man kan ikke spise for det, og hvis man har barn...
Så vi sier nei.
Så de driver oss bort. Nå betaler de dere fem cent.
Hvis vi avblåser streiken, tror du de betaler fem da?
Vet ikke. De betaler fem nå.
Dere får to og en halv cent straks vi er borte.
Du vet hva det er.
Ett tonn fersken, plukket og båret for en dollar.
Sånn kan du ikke kjøpe nok mat til å overleve engang.
Be dem komme ut til oss. Ferskenene er modne.
Etter to dager betaler de alle fem. Kanskje syv.
De får fem nå. Det er alt de bryr seg om.
Når de ikke er streikebrytere, vil de ikke få fem.
Før du aner ordet av det er du ute. De har full kontroll.
Under innhøstingen er du en arbeider. Etterpå er du en boms.
Nå får de fem. Det er alt de er interessert i.
Jeg vet hva pappa ville sagt: Det er ikke hans sak.
Han får bank før han aner ordet av det.
Bank? Vi var tomme for mat.
I kveld spiste vi kjøtt-ikke mye, men noe.
Tror du pappa sier fra seg kjøtt på grunn av noen andre?
Rosasharn trenger melk.
Tror du mamma vil sulte babyen på grunn av noe noen skriker utenfor en port?
Du må lære sånn jeg lærer.
Jeg vet ikke selv hva som er rett ennå, men jeg prøver å finne ut av det.
Derfor kan jeg ikke være prest igjen.
Prester må vite. Jeg vet ikke.
Jeg må spørre.
- Jeg liker det ikke. - Hva er i veien?
Det virker som om jeg hører noe, men når jeg hører etter, er det ingen lyd.
- Det kan hende. - Alle er litt skvetne.
Purken har sagt hvordan de vil banke oss opp og jage oss vekk.
Ikke vanlige betjenter, men de mennene de har som vakter.
De tror jeg er lederen siden jeg snakker så mye.
Skru av lyset. Kom utenfor. Det er noe her.
- Hva er det? - Jeg vet ikke. Hør.
- Vet ikke om du hører det eller ikke. - Hører du det?
Jeg hører det. Jeg tror det kommer noen denne veien. Mange.
- Vi må stikke. - Ned der. Under broen.
Der er han. Ta han tynne i midten.
Dere vet ikke hva dere gjør. Dere hjelper å sulte barna.
Hold kjeft, din bedritne...
- Du har drept ham. - Det fortjente han.
Pass på.
- Han er helt død. - Så du ham som gjorde det?
Jeg traff ham i ansiktet-et merke som ikke forsvinner med det første.
Pappa, våkne. AI, slå på lyset.
Kom igjen.
- Har noen spurt om noe? - Nei, frue.
- Bli ved døren. - Ja, frue.
Hvordan føles det?
Jeg har forslått kinnet, men jeg kan se.
- Hva hørte du? - Ser ut til at du har klart det.
Jeg tenkte meg det. Det føltes sånn.
Folk snakker ikke om stort annet.
De har tropper ute. De snakker om å lynsje karen når de finner ham.
De drepte Casy først.
Det er ikke det de sier. De sier du gjorde det først.
Vet de hvordan han ser ut?
De vet han ble slått i ansiktet.
Unnskyld. Jeg visste ikke hva jeg gjorde.
Jeg visste ikke at jeg skulle gjøre det engang.
Det er i orden.
Skulle ønske du ikke gjorde det. Men du gjorde det du måtte.
Dette kan du ikke klandres for.
Jeg drar bort i kveld. Dette skal ikke dere svi for.
Tom...Det er mye jeg ikke skjønner.
Men det hjelper oss ikke at du drar.
Det var en tid vi hadde jorden. Da hadde vi grenser.
Gamle døde og nye kom til, men vi var alltid én ting.
Vi var familien.
Det var krystallklart.
Men nå er ikke noe klart. Det er ikke noe som er rett frem.
Al vil helst være alene.
Onkel John henger så vidt etter.
Faren din har mistet plassen sin. Han er ikke overhode lenger.
Vi slår sprekker.
Det er ikke noen familie nå.
Og Rosasharn skal føde, men ungen får ingen familie.
Jeg har prøvd å oppmuntre henne, men...
Og Winfield. Hvordan skal det gå med ham?
Han blir en villstyring, og Ruthie også.
Som dyr.
De har ikke noe å stole på.
Ikke dra.
Bli og hjelp-
Hjelp meg.
OK, mamma. Jeg vet jeg ikke burde, men OK.
Her kommer det mange mennesker.
- Hvor mange? - Vi er ti.
Hus 25. Nummeret står på døren.
- OK, hvor mye betaler du? - To og en halv cent.
To og en halv? Det er ikke nok til middag.
Ja eller nei? 200 menn kommer sørfra, og gjør det gladelig.
Men hva skal vi spise for?
Jeg fastsatte ikke prisen. Vil dere, så OK. Ellers kan dere stikke.
- Hvilen vei er hus 25? - Rett oppi gata.
Den Casy.
Kanskje han var prest, men han har hatt klarsyn.
Han var som en lanterne. Han fikk meg til å se ting også.
Når natten kommer, stikker vi.
Som en lanterne.
Jeg skal starte bilen.
Greit, Tom.
Hopp OPP-
Det er bare til vi er litt på vei.
Jeg vil ikke stå fast her.
Hopp inn, mamma.
- Hvor skal dere? - Vi drar bort.
- Hvorfor? - Vi ble tilbudt en god jobb.
Ja? La oss se på dere.
- Hadde dere ikke en annen mann med? - Mener du haikeren?
- Han korte med blekt ansikt? - Det var vel det.
Vi plukket ham opp på vei inn. Han dro da lønna gikk ned.
- Hvordan så han ut igjen? - Kort med blekt ansikt.
- Hadde han skade i ansiktet i morges? - Jeg så ikke noe.
OK, kom igjen.
- Drar dere for godt? - Ja. Nordpå. Har fått oss jobb.
OK.
- Du har gjort det bra, Al. - Vet du hvor vi skal?
Det spiller ingen rolle. Vi må bare reise så langt som mulig unna.
Den er ekstremt varm.
- Hva skjer? - Viftereima er opphetet.
Skal si den valgte et pent sted til det.
- Har dere bensin? - Et par liter.
Den er visst ødelagt nå.
Det er lys foran der. Kanskje det er en leir.
Det er et par kilometer unna. Tror du vi kan rulle?
- Vi må rulle. - Vi setter i gang.
Kom igjen, unger. Hopp inn.
LEIR FOR HVETEARBEIDERE
LANDBRUKSDEPARTEMENTET
Har du skadet deg, John?
Nei.
- Dere kjørte for fort. - Hva er tanken?
Mange barn leker her. Be folk kjøre sakte, og de glemmer det, -
- men de glemmer det ikke etter den humpelen.
- Har dere plass til oss? - Dere har flaks.
God dag, frue. Hvordan står det til?
Ned der til venstre. Dere ser det. Dere bruker sanitæranlegg fire.
- Hva er det? - Toaletter, dusjer og vaskebaljer.
- Vaskebaljer med innlagt vann? - Ja, frue.
Leirkomiteen tar kontakt i morgen.
- Purker? - Ingen purker.
Her velger man sine egne purker. Damekomiteen kontakter deg, frue.
De forteller om barna, skolene, sanitærenhetene og hvem som passer dem.
Kan dere komme og registrere dere?
Kjør ned, Al. Jeg registrerer oss.
Denne veien. Inn her.
Jeg vil ikke virke nysgjerrig, -
- men det er noe informasjon jeg trenger. Hva heter du?
Hvor mange er dere?
Åtte. Nå.
- Onkel John, du ser ikke så bra ut. - Nei, men jeg kommer.
Kom igjen.
Dytt.
Leiren koster en dollar i uken. Dere kan betale det ved-
-å bære søppel, holde leiren ren og sånt.
Vi ordner det.
Hva er komiteen du snakket om?
Vi har fem sanitærenheter. De velger hver sin mann i komiteen.
De lager lovene, og deres ord er loven.
Sier du at de som driver leiren bor her selv?
- Det er sånn det er. - Og det er ingen purker?
Det kommer ingen purker inn uten fullmakt.
Jeg kan nesten ikke tro det.
De brant den forrige leiren jeg var i. Noen betjenter og noen andre.
De kommer ikke inn her. Noen ganger patruljeres det langs gjerdene.
- Spesielt på dansekveldene. - Har dere dans også?
De beste dansene i fylket hver lørdag.
- Hvem styrer stedet? - Myndighetene.
- Hvorfor er det ikke flere like? - Jeg vet ikke.
Er det jobb her omkring?
Jeg kan ikke love noe, men det er en agent med lisens som kommer etterpå.
Det arret ditt?
- Det falt en kasse på meg. - Du burde få det behandlet.
Butikksjefen gir deg noe. Vi ses etterpå.
Mamma vil trives her.
Hun har ikke blitt behandlet bra på lenge.
Vi ses siden.
SKRU AV VANNET HOLD LEIREN REN
- Winfield. Jeg har noe å vise deg. - Hva er i veien?
Det er noe hvitt tørkleaktig, som i katalogene. Jeg skal vise deg.
Kom igjen. Ingen vil si noe.
Her vasker du hendene.
- Hva er dette? - Man står vel i de små rommene.
Vannet kommer ut der. Du tar et bad.
- Se. Akkurat som i katalogene. - Ikke tull med noe.
Nå har du ødelagt den.
Jeg dro bare i snoren.
- Hei, Mr Thomas. - God morgen.
Bra jobbet.
Kanskje jeg snakker meg fra gård og grunn, men jeg liker dere.
Dere er god arbeidere. Så jeg sier det.
- Bor dere i leiren til myndighetene? - Ja, sir.
- Dere har danser hver lørdag. - Det har vi.
- Pass på neste lørdag. - Hva er i veien?
Jeg er sjef for sentralkomiteen. Jeg må få vite det.
Ikke si jeg sa det.
Hør her.
"Borgere ergret venstrevridde oppviglere ved å brenne andre leirer-
-og be oppviglere forlate fylket."
Hva er de venstrevridde?
Hver gang man snur seg er det noen som kaller en annen for venstrevridd.
- Hva er det? - Jeg snakker ikke om det.
Jeg sier bare at det blir slåsskamp i leiren på lørdag.
Og det er betjenter klare til å komme.
Fortsett med arbeidet deres nå.
Kanskje jeg har snakket meg i problemer, men dere er som oss, og jeg liker dere.
- Vi skal ikke si at du sa det. Takk. - Greit.
Det blir ikke noen slåsskamp heller.
- Hvem sa du inviterte deg? - Mr og Mrs Brown.
Bare gå inn. Hei.
Hei, Miz Jennings. Står til? Hyggelig å se dere.
Hallo.
- Skal du på dansen i kveld? Jeg kan valse. - Alle kan valse.
- Ikke som meg. - Av sted med deg.
Jenta er opptatt. Hun skal gifte seg og blir hentet av mannen, så stikk.
Hei, Bill. Pen jente du har der.
- Hei, Mr Thomas, Mrs Thomas. - Passer på, hva?
- Det blir ikke noe trøbbel. - Håper du vet hva du snakker om.
God kveld. Hvem inviterte dere?
En kar ved navn Jackson. Buck Jackson.
- OK. Ha det gøy. - Takk.
- Der har vi dem. - Hvordan vet du det?
Jeg har det bare på følelsen.
De er ganske redde også.
Følg dem. Få tak i Jackson. Se om han kjenner dem. Jeg blir her.
Hei.
Ha det.
Står til, Miz Joad? Skal si du er pen.
- Vil du danse? - Takk, men hun er ikke helt bra.
Takk allikevel.
Morn.
Jackson.
Se. Har du sett dem før?
Beklager, nabo, men vi må holde leiren ren.
Jeg kjenner en av dem. Jobbet med ham. Men jeg ba ham aldri til dansen.
Greit. Hold øye med dem.
Jeg har sett dem. En bil med fem menn ved eukalyptustrærne.
Og en annen med fire menn på hovedveien. De har pistoler.
Takk, Willy. Du har gjort det bra. Du kan løpe av sted og danse nå.
Denne gangen er det ugjenkallelig.
Hvorfor vil de skade leiren? Kan de ikke la oss være?
- Vi må få oss noen pigghakker... - Det er det de ønsker.
Kan de sette i gang en kamp, kan de ringe purken. Si vi er bråkete.
- Vi har sett dem. - Er alt klart?
- Det blir ikke noe bråk. - Dere må ikke skade dem.
Alt er arrangert. Kanskje ingen vil se det.
Bare ikke bruk kjepper, kniver eller pistoler.
Hvis dere må slå dem, slå dem der de ikke vil blø.
Hattene av, mine herrer. Takk.
- Hun blir penere for hver dag. - En jente med baby er alltid penere.
- La oss danse, mamma. - Jeg kan ikke.
Greit.
Tom, stopp-
21.29. Kom igjen.
Greit. 21.30. Vi er i gang.
- Jeg skal danse med henne. - Du og hvem andre?
Unnskyld meg, mamma.
Åpne. Vi er her angående noen opptøyer.
- Jeg ser ikke noe. Hvem er dere? - Stedfortredende sheriffer.
- Fullmakt? - Trengs ikke når det er opptøyer.
Jeg verken hører eller ser opptøyer. Jeg tror ikke det er noen heller.
Se selv.
Greit, kom igjen.
Oklahoma... EL204.
Dere kan ikke arrestere uten fullmakt.
Vi får fullmakt så snart vi sjekker med HK.
Skal du ikke si ha det?
Jeg visste ikke. Jeg visste ikke om jeg burde.
- Mamma... - Hysj, Ruthie.
Kom utenfor.
Det var noen purker her som skrev ned bilnumrene.
Det er vel noen som vet noe.
Det måtte vel komme. Før eller senere.
Sett deg ned litt.
Jeg vil gjerne bli.
Jeg vil gjerne være sammen med deg og se ansiktet ditt
når du og pappa finner et sted.
Da skulle jeg likt å se deg.
Men jeg får vel aldri den sjansen nå.
- Jeg kan skjule deg. - Ja, men jeg vil ikke la deg.
Hvis man skjuler noen som har drept noen, kommer man selv i trøbbel.
Greit.
Men hva tror du at du skal gjøre?
Vet du hva jeg har tenkt på? Casy.
På hva han sa.
Hva han har gjort.
Og hvordan han døde.
Og jeg husker alt sammen.
Han var en god mann.
Jeg har også tenkt på oss.
På folket vårt som lever som griser, og god jord ligger brakk.
Eller én kar med millioner av hektar og 100000 bønder som sulter.
Og jeg har lurt på hvis alle folkene våre kom sammen og hylte...
Nei. De ville drevet deg ut og knekt deg.
- Som de gjorde med Casy. - De gjør det uansett.
De tar meg en eller annen gang for det ene eller det andre.
Inntil da....
- Planlegger du å drepe noen? - Nei, det er ikke det.
Men så lenge jeg er lovløs uansett, kan jeg kanskje gjøre noe.
Kanskje jeg bare kan finne ut noe.
Snuse rundt og kanskje finne ut hva som er galt.
Og så se om det er noe som kan bli gjort med det.
Jeg har ikke tenkt skikkelig gjennom det. Jeg kan ikke. Jeg vet ikke nok.
Hvordan skal jeg høre nytt om deg?
De kan drepe deg uten at jeg får høre det. Hvordan skal jeg vite det?
Kanskje det er sånn Casy sier.
En kar har ikke sin egen sjel, men en liten del av en stor sjel.
Den store sjelen som tilhører alle.
Så...
- Så hva? - Da spiller det ingen rolle.
Jeg vil være i mørket. Jeg er overalt.
Hvor du enn ser.
Der det er en kamp for at folk skal få mat, er jeg.
Der det er en purk som banker opp noen, er jeg.
Jeg er der i måten karer skriker på når de er sinte.
Jeg er der i måten unger ler på når de er sultne og middagen er ferdig.
Og når folk spiser det de selv aler opp-
-og bor i husene de har bygget, -
-da er jeg der også.
Jeg skjønner det ikke.
Ikke jeg heller, men det er noe jeg har tenkt på.
Gi meg hånden din.
Ha det.
Når det verste har lagt seg, kommer du tilbake.
Ja, mamma.
Vi er ikke sånne som kysser, men...
Ha det, mamma.
Ha det.
Snu, Al, og rull frem.
- Står til, John? - Det går bra.
Winfield, av veien.
Jeg skjønner ikke hastverket. De sier det er 20 dagers arbeid der.
Ja, sir, og vi prøver å få alle 20.
- Klar, mamma? - Ja. Hvordan går det, Rosasharn?
Alle om bord til Fresno, alle sammen.
Jeg skal hjelpe deg.
- Forsiktig med henne. - Rolig.
Hun klarer seg.
- Pass på henne, John. - Jeg skal ta meg av henne.
- Står til, AI? - OK, pappa.
Nå, mamma.
Ha det.
Takk skal du ha. Ha det.
Takk, Mr Conway.
- Ha det. - Vær forsiktige.
20 dagers arbeid. Du godeste.
Jeg gleder meg til å få tak på bomullen. Den slags plukking skjønner jeg.
Kanskje. Kanskje 20 dagers arbeid, og kanskje ingen.
- Vi har det ikke før vi har det. - Hva er i veien? Er du redd?
Jeg skal aldri være redd mer.
Men jeg var det. Det så elendig ut en stund.
Det så ut som vi bare hadde fiender i verden.
Som om ingen var vennlige lenger.
Jeg følte meg dårlig og redd. Som om vi var fortapte og ingen brydde seg.
Det er du som holder oss i gang, mamma.
Jeg er ikke noe tess lenger, og jeg vet det.
Jeg bruker all min tid på å huske hvordan det pleide å være.
Tenker på hjemmet vårt.
Jeg skal aldri se det igjen.
En kvinne kan lettere forandre seg enn en mann.
En mann lever i rykk og napp.
Når et barn blir født eller noen dør, er det et rykk.
Samme når han får eller mister en gård.
For en kvinne kommer alt i ett som én strøm.
Små krusninger og fossefall, men elven fortsetter.
En kvinne ser sånn på det.
- Kanskje, men vi får bank. - Jeg vet det.
Det er det som gjør oss tøffe.
Riker karer kommer opp og dør, barna deres er dårlige og dør ut.
Men vi kommer. Det er vi som lever.
De kan ikke utslette oss. De kan ikke knuse oss.
Vi fortsetter for alltid, pappa, for vi er folket.
NORSK